Com estàs? Molt bé.
A punt per les novetats termològiques de la setmana.
I tant.
Molt bé, però m'hauràs de passar per l'adrecedor.
Ha contestat la pregunta d'avui, eh? Sí, sí.
Has perdut moltes amistats.
Ets a dir, les veritats? Les veritats ho fan, creus?
Sí, les veritats ho fan,
i si també es poden perdre amistats amb això.
N'has perdut moltes? No, perquè jo no en tinc gaire,
i les que tinc són fortes, diguéssim,
i els puc dir bastant les veritats.
I no... Exacte, que s'emprenyen.
Bueno, a veure, que s'emprenyen.
Les coses poden parlar, els pots donar el punt de vista,
sense intentar canviar els il·legues...
Bueno, jo crec que hi ha gent que els pots donar la opinió,
i...
Si no és una opinió destructiva,
jo crec que sempre es poden parlar les coses.
I tinc amistats així, que els poden dir les coses.
I els que no són gent, són coneguts.
Exacte, exacte.
La família no l'apostaria, però els hem xerrit.
Exacte.
Escolta, triem novetats tecnològiques que n'hi ha moltes, eh?
A veure, clar, comencem parlant de com les pantalles
afecten el cervell dels infants, previsible, això, eh?
Sí, sí.
Els dispositius digitals formen part de la nostra dia a dia,
i cada vegada són més presents a la vida dels més petits.
I segons diversos estudis i experts en neurologia,
els temps que els nens passen davant de les pantalles
pot tenir un impacte directe en el desolubament del seu cervell.
I en concret s'alerta que aquesta exposició
pot modificar la manera com aquests infants
processen la recompensa,
i especialment a través de la dopamina,
una substància relacionada amb el plaer i la motivació.
Doncs aquest fenomen es proveix perquè això,
moltes aplicacions de les que tenen,
i continguts digitals ho faran, estímuls, imediats i constants,
i això fa que els més petits s'acostumin,
que tenia aquesta gratificació sense esforç,
un fet que pot dificultar el desenvolupament d'aquestes habilitats,
com la paciència, la concentració o la gestió d'aquesta frustració.
Santa paciència! Ja! Però ja!
Sí, sí, això els hi passa, al fens.
I sí, clar, sí, ben motivat per aquestes aplicacions i aquests jocs.
Doncs, de fet, el Regna Unit, per exemple,
s'han detectat que un de cada 5 infants d'entre 3 i 4 anys
ja disposa d'un telèfon intel·ligent o d'una tablet.
I, normalment, el fan servir per veure vídeos o jugar,
i aquesta situació respond, en molts casos,
en què les famílies els hi deixen aquests dispositius
per fer les seves tasques cotidianes i tenir els nens entretinguts.
Exacte, i no copar-se en ells d'entretanir els nens.
Sí. I una altra cosa que preocupa,
i és també en els adults,
investigacions recents s'han posat de manifest
que quan els pares utilitzen també aquests dispositius
de manera constant amb presència dels seus fills,
doncs es redueix la interacció verbal.
Això també pot provocar que els infants escoltin menys paraules
i, en conseqüència, desenvolupin més lentament el seu llenguatge.
En alguns casos es calcula que poden deixar d'escoltar
centenars o fins i tot milers de paraules cada dia,
i bé, aquest èxit de pantalla
s'associa a una menor activitat física,
dificultats de tensió, també problemes de memòria,
i per això els experts insisteixen en la necessitat
de fer un ús conscient d'aquesta tecnologia.
De fet, es recomana no fer més ús de una hora al dia,
sobretot als més petits,
que no es complaïs i que el estadístic diu que cada vegada va més.
I també es considera clau que els adults també donin exemple
i, per tant, també redueixin el seu consum digital
davant dels nens.
I de les pantalles tàctils de les tablets,
passem a les televisions.
Primer va ser l'euroconnector. Te recordes de l'euroconnector?
Exacte, sí, home, sí.
Després va venir l'ACDMI. Exacte.
I ara sembla que l'ACDMI,
aquest cap que connecta la televisió amb tots els artilugis,
desapareixerà del mapa?
Sí, pot començar a desaparèixer,
perquè hi ha nous estàndards i nous sistemes
per connectar aquests dispositius.
Doncs aquestes noves solucions,
sovint anomenades ACDMI Sense Fills,
permeten enviar senyal de vídeo i àudio en resolució 4K
a una distància que pot superar als 30 metres,
que és el límit que té l'ACDMI.
Això representa un canvi important
de la manera com connectem aquests dispositius,
ja que elimina les limitacions físiques als dels cables
i facilita una instal·lació més senzilla.
Entre tecnologies més destacades,
hi ha la de Chromecast, per exemple,
desenvolupada per Google,
que permet això enviar continguts
des d'aplicacions una vegades al televisor.
També hi ha el wifi directe,
que connecta dispositius dins de la mateixa xarxa,
sense necessitat d'un router intermedi.
I també hi ha el MiraCast, una tecnològica.
Mira el cast, sí, sí.
Que duplica la pantalla d'un dispositiu
a un altre de compatible.
Ostres, això m'anirà molt bé,
perquè si sapiguessis la merda que tinc
darrere del mòbule de la televisió,
entre el wifi, el router, la televisió, els cables...
Clar.
El dia que pugui teror tots aquests cables
és quan he de pintar tot una altra vegada, perquè està clar.
Això és una mica per això, no?
Sí, seria una mica per això.
Avisen, perquè...
El que passa és que hauràs de tenir un bon router wifi.
Perquè, clar, tot això passa per tenir una bona xarxa,
que també és una cosa que anem una mica fluixos a les cases.
Ja farem un esforç, eh?
Doncs sí, sí.
Fem una pausa? Va.
Va, som-hi.
L'altre moment...
Forever...
Where a moment spend with you
Is a moment I'll change your...
Your dream...
Wondering if...
Bon somí, Sassín, no vull perdre res,
no ens volem perdre cap detall de les noves tecnologies,
i per culpa d'entrant i de la mare que d'allà ens sis...
I d'altres coses, ara t'explica la pausa.
Ah, sí, totes les coses pugen.
Me'l agrada que la benzina ha baixat una mica,
però ja ha degut a la guerra del golf,
ah, i del golf, sí, del golf i de l'Iran,
l'aument de preus dels components informàtics s'encareix, eh?
Doncs sí, sí.
I en aquest cas, hi ha un factor més que l'influeix,
i és que els que volen muntar un ordinador a peces
o volen comprar un ordinador,
hi ha alguns elements que estan pujant de preu.
En aquest cas són la memòria RAM,
els disdu's o les tarjetes gràfiques
que han multiplicat el seu cos en pocs mesos.
Per exemple, un mòdul de memòria RAM,
que és la memòria que té l'ordinador,
ha passat a costar de menys de 100 euros
a situar-se a prop dels 300 als 400.
Ostres, ostres.
Els disdu's també han experimentat el començó significatiu,
i les tarjetes gràfiques de gamma alta
també han arribat a duplicar o fins i tot a triplicar el seu preu.
I la principal causa d'aquesta situació
és la forta demanda generada pel sector de la intel·ligència artificial.
Les empreses tecnològiques necessiten de grans quantitats de memòria,
de capacitat de processament d'aquestes dades,
que tot el dia li estem preguntant coses al xar.
Doncs fan servir aquests tres components que t'he dit.
I l'altra, i el que passa és això,
que l'oferta disponible pel consum general s'ha reduït
a favor d'aquestes empreses que necessiten aquest producte.
El mercat està altament concentrat en 3 grans companyies,
Samsung, SQ-Inix i MicroN.
Aquestes controlen la gran majoria de la producció mundial,
i aquestes empreses han optat per no incrementar la seva producció,
una decisió influïda també per experiències passades,
com la sobreproducció que van tenir durant la pandèmia.
Actualment, d'aquests companyies priorits en clients corporatius,
vinculats a la intel·ligència artificial,
ja que requereixen components més avançats i més rendibles.
I això ha fet reduir les disponibilitats
dels productes al mercat minorista,
que es vindria a ser la gent normal que compra ordinadors,
per cas per treballar.
I les conseqüències noten a altres sectors,
els ordinadors personals, els telèfons mòbils,
que també els seus components han pujat de preu,
i fins i tot els televisors que han experimentat això,
increments de preu o reduccions de les seves prestacions.
També hi ha els vehicles, els cotxes,
també els ha passat una mica,
si et fixes hi ha cotxes que tenien, per exemple, els Toyota,
per exemple, un món de funcions
i els nous models han reduït funcions
per no haver de documentar la seva capacitat,
la seva capacitat de gestió a l'ordinador que porten dintre,
per no haver-lo de fer més potent amb més funcions.
Va, tu, escolta, acabem amb una innovació
que pot substituir el plàstic, el plàstic que també s'ha encarit,
i depèn de passar per l'estreta d'ormús.
Sí, sí. Doncs això és una recerca científica
que continua avançant en buscar de noves opcions,
més sostenibles al plàstic.
És un estudi liderat per l'Institut de Biotecnologia de Catalunya
que ha desenvolupat un material biodegradable
a partir de les closques de gambes.
Ostres, això és a Palamósco? Ho han de fer, no?
Sí, el producte l'han de venir a buscar aquí.
Jo em comprometo a menjar-me les gambes i deixar les closques.
Jo també.
Aquest nou material es basa en el quitosan,
un derivat de la quitina present a aquests exoscalets
dels crostasses, que són boníssims,
i una de les seves característiques més destacades
és que en lloc de debilitar-se amb l'aigua,
augmenta la seva resistència mecànica fins a un 50%
quan enmullem aquest producte.
Aquest comportament s'explica per la incorporació
d'una quantitat de níquel que permet crear una xarxa
d'enllaços flexibles amb melècules d'aigua,
i quan el material entra en contacte amb l'aigua,
aquesta xarxa es reorganitza i distribueix millor
les tensions internes, per tant, fa que el producte es torni més fort.
I un altre aspecte innovador és el procés de fabricació,
que no genera residus, el níquel utilitzat es pot recuperar
i reutilitzar completament en nous cicles,
fet que fa que el sistema sigui pràcticament circular.
I, a més a més, la producció no requereix
de solvents químics ni agressius,
per tant, no necessita derivats del petroli.
És un material que es fa amb la incorporació de l'aigua,
un procés molt més sostenible i adaptable
a altres escales industrials.
Molt bé, doncs, escolta, ja tenim dos voluntaris,
servidor i en Martí Segué,
per deixar totes les closques de gambes netes i polides
perquè puguin fer aquest experiment i que substituessin el plàstic.
Adéu, Martí, que vagi bé.